Vill ni vara ensam en stund innan kistan stängs?
Okej.
Älskling?
- Ni måste slå in er kod. - Är det nödvändigt?
Ja, tyvärr.
Enligt internationell lag får inte kistor skeppas olåsta.
David? Vi kan väl sätta oss på gården en stund?
En liten stund?
Javisst.
Vi gjorde allt vi kunde,
men han hade svåra skallskador.
Mamma?
Ja, gumman?
Var kommer mitt rum att vara?
Jag tänkte att vi skulle dela rum ett tag.
Det blir väl roligt?
Vi får bo i mitt gamla flickrum.
Sov nu. Det är en stor dag i morgon.
Går det bra, Jules?
Vi är snart nere. Kom nu.
Mamma?
Jag vill inte gå dit ut.
- Det är ingen fara, gumman. Jag lovar. - Jag är rädd.
Jag kan gömma dig. Känns det bättre då?
På axeln, under kappan?
- Hela vägen? - Ja, hela vägen.
- Vad äter de för mat? - På flygplanet?
I Amerika, hos mormor och morfar.
Jättegod mat!
- Har de rostat bröd? - Självklart.
Välkomna till Berlin International.
Lämna inte ert bagage utan uppsikt.
Övergivet bagage blir bortforslat och genomsökt.
Julia?
Hur ofta måste jag säga till dig
att du inte får vandra iväg på egen hand?
- Hur ofta? - Jag var hungrig.
Det spelar ingen roll! Du skrämde nästan livet...
- Du gjorde mig väldigt orolig. - Förlåt.
Okej.
Vad vill du ha att äta?
Vill du ha den här?
- Det är så stort. - Det största.
Vad är det för typ?
En E-474. En helt ny modell.
Har du byggt det?
Ser du de stora motorerna? Mamma ser till att de fungerar.
Farbröderna kan ramla ner.
Ingen fara. De ramlar inte.
Men de skulle kunna.
Aalto 9583.
Passagerare med småbarn ombedes gå till gaten.
Dags att gå ombord. Är du klar?
Får jag hålla i min biljett?
Tills vi sitter på planet.
Vi sitter i rad 26, på höger sida.
Här är det.
Knuffas inte!
Sluta.
- Mer godis! - Nej, nu blir det inget mer godis.
Jag behåller det.
Låt se... Vi ska sitta i rad 25.
Se så dina ungar uppför sig.
Hur ska vi sitta?
Varför får hon allt hon vill ha?
- För vi tycker mycket mer om henne... - Lugna ner dig nu.
Lugn!
Ha en trevlig resa.
Välkommen ombord. Den här vägen.
Ni hörde vad mamma sa.
Ursäkta?
Jag har två frågor: Vad visar ni för filmer?
Och... Hur högt ljud kan man få i hörlurarna?
Aldrig högt nog.
- Jag slår dig! - Använd tegelstenar nästa gång.
Då tar det slut fortare.
De tomma platserna där bak ser tilltalande ut...
Nu får ni sluta.
- Hej, Stephanie. - Hej, Bill.
Rad 25 kan bli jobbig.
Ja, jag hörde dem.
De hördes två plan längre bort...
Man får skratta åt passagerarna.
Och hata dem.
Frankfurt har stängts.
Tur att vi inte ska dit.
Vi kanske inte kommer iväg alls.
Vi beklagar än en gång förseningen
men är snart klara för start.
Bob? Vad var det där?
Säkert inget att oroa sig för.
De måste få bort isen, så att luften kan glida över vingarna som den ska.
Sov nu, min älskling.
När du vaknar kommer vi att vara nån annanstans.
Då är vi i New York.
Pappa också?
Ja.
Pappa också.
Det här är bra.
Mår du bra? Ska jag kalla på flygvärdinnan?
Skulle du vilja ha en alldeles egen rad?
De sista raderna är tomma.
Vi kan ta några platser!
Ska vi göra det?
Jag somnade...
Tittar du på filmen?
- Nej. - Den är inte särskilt rolig.
Men är man 11000 meter upp kan man inte lämna biografen.
- Har du sett en liten flicka gå förbi? - Nej, det har jag inte.
Min dotter.
- Hur länge har vi flugit? - Drygt tre timmar kanske.
- Ja? - Jag letar efter min dotter.
- Kan det vara flickan i baren? - Tack.
Nej. Min dotter är sex år.
Ni kanske såg när jag bar henne ombord?
Visst, ja...
Hon har inte varit här uppe. Jag beklagar.
- Ursäkta mig. - Förlåt...
Hon har cendréfärgat hår i hästsvans.
Hon bär nog på en enarmad nallebjörn.
Hon har nog hittat några lekkamrater...
Kan ni ta den andra gången?
- Jag letar efter min dotter. - Hon kan inte ha hunnit långt...
Jag går runt, då.
- Har det hänt nåt? - Jag letar efter min dotter.
Har ni sett henne?
Det tror jag inte. Hur gammal är hon?
- Sex år. - Nej, jag har inte sett till henne.
Kan jag hjälpa till?
Det har hänt nåt mycket ovanligt.
Planet är så stort att en liten flicka lyckats försvinna.
Hon heter Julia Pratt.
Hon är sex år och har marinblå hängsleklänning.
Om hon finns i närheten av er,
var god och tryck på knappen.
Vi har en orolig mamma här uppe.
Barn borde ha bjällra om halsen.
Nån måste ha sett henne.
- Har ni hört nåt? - Hon måste vara här.
Planet måste genomsökas. Hur gör vi?
Hon är säkert helt okej.
Nej.
Nej, det är hon inte.
Hon har nyss gått igenom nåt... Hon är inte sig själv just nu.
- Kan vi tända bältesskyltarna? - Låt oss lugna ner oss lite...
Det finns nio garderober ombord. Fyra uppe, fem nere.
Ingen har tittat i dem.
Sju pentryn, sov-avdelningen,
lastrummen... Ungar hittar sånt.
Om gångarna töms på folk kan jag leta efter henne.
Okej.
Jag måste be er att gå tillbaka till er plats.
Jag ska gå in till kapten
och fråga om han kan gå ifrån en stund.
Är ni i flygbranschen?
Ni verkar känna till flygplansdesign.
Jag är jetdriftsingenjör vid Elgin Air.
Jag menar... jag har precis slutat där.
Var ni stationerad i Berlin?
Jag vet att ni försöker hålla mig lugn.
Problemet är inte att jag är orolig.
Problemet är att min dotter saknas och ingen vet var hon är!
Förlåt mig.
Har du barn?
- Räknas systerdöttrar? - Ja, nästan.
De avskyr att leka kurragömma med mig för jag hittar dem alltid.
Så var inte orolig.
Har ni sett till min flicka?
- Var det er de talade om? - Ja.
Jag såg inte att ni hade nåt barn med er.
Inte jag heller.
Vill ni hjälpa mig leta efter henne?
Ja, jag har jättetråkigt!
Nej, ni får inte.
- Varför inte? - Hon har ju försvunnit!
Man kan inte försvinna i ett rör.
Vänd er om.
Kapten kommer säkert när som helst.
Jag kommer strax.
Så du är ingenjör?
Ja.
Var fem stolar i rad din idé?
- Ms Pratt. - Vad står på?
- Vem talar hon med? - Vi utreder det här.
Är hon välbehållen? Har det hänt nåt? Hon har gjort sig illa!
Vet du var hon är? Vad är det du undanhåller?
Säg det!
Jag beklagar, men jag tror inte att hon finns ombord.
- Va? - Vi har inte...
Vi har inga uppgifter om att hon över huvudtaget varit ombord.
Vad menar du?
De säger att de inte checkat in nån Julia Pratt.
Det är klart att de har.
Hon satt bredvid mig.
Vi var de två första på planet.
Vi måste ha gått förbi dig.
Jag har passagerarlistan här. Er dotter finns inte med på den.
Vi gick förbi dig.
Rad 26. Jag satte henne i stolen bredvid mig: 26A.
Enligt passagerarlistan är 26A ledig, och jag kollade varenda plats.
Så du missade väl en plats. Vi måste ändå leta rätt på henne.
- Vill du se hennes boardingkort? - Ja, tack.
Jag har det i fickan.
Jag stoppade båda korten i fickan.
Hennes ryggsäck är borta.
Hon skulle inte ha nått den själv.
- Nån har tagit henne. - Ett allvarligt påstående.
Hur kan hennes saker annars ha försvunnit?
- Jag måste tala med kapten. - Jag kan inte lova nånting.
Folk gör sjuka saker med småflickor, det vet du!
Måste tala med kapten.
- Tillbaka till er plats! - Nån har tagit min dotter!
Kapten, jag måste få tala med er!
Ert uppförande hotar detta flygplan.
- Jag är inget hot! - Flygpolisen. Kan jag släppa?
Ja.
Gene Carson. Gjorde jag er illa?
- Jag måste bara få tala med kapten. - Jag förstår.
Men det bestämmer han.
Allt under kontroll.
Så gaten hade ingen uppgift om henne?
Nej, de dubbelkollade.
- Och det finns inget boardingkort? - Jo, men de tog det.
Och du var stationerad vid ingången?
- Ja, kapten. - Såg du flickan?
Jag vet inte...
Jag minns faktiskt inte.
Jag räknade passagerarna. 26A var tom.
- Berättade du om björnen? - Björnen?
Hennes nallebjörn låg under filten. Hon skulle aldrig ha lämnat den.
Har ni druckit nåt ombord? Nån alkoholhaltig dryck?
Nej.
Går ni på nån medicin?
Jag har ett par sömntabletter med mig, som alla andra.
Och jag har med mig Klonopin.
Mot ångest. Jag tog två i morse.
Hur länge har ni gått på dem?
- Jag "går" inte på dem. - Hur länge?
Jag hämtade ut dem förra veckan.
När min man dog.
Min dotter och jag fraktar hem hans kropp för att begravas.
Det finns en kista ombord, med dokument från Kaiser Wilhelm-sjukhuset.
Han föll... för sex dagar sedan från taket på vårt hyreshus.
Finns det nån ombord som minns henne?
- Passagerarna i samma rad, kanske? - Ingen har sagt det.
Det finns 32 barn på passagerarlistan. Ingen saknas.
Ni satt nära henne, mr Carson, inte sant?
- Ja, det stämmer. - Såg ni henne?
Nej, det gjorde jag inte.
Tänk på vad det är ni antyder, kapten.
Ni antyder att jag inbillar mig
och att jag låtsas leta efter henne.
Låter det vettigt? Varför skulle jag göra det?
Jag är varken full eller påtänd.
Det finns regler kring sånt här.
Plan måste landa omgående om passagerarlistan är felaktig.
En nallebjörn gör inte en passagerarlista felaktig.
Den är felaktig! Ni måste genomsöka hela planet,
som om det gällde ert eget barn!
Julia är bara sex år.
Hon mår inte bra, hon är rädd för allt.
Jag fick gömma henne under kappan för att få iväg henne.
Men hon satte sig i bilen och steg på det här planet, som alla andra.
Och jag somnade,
vilket jag aldrig borde ha gjort. Men hon fanns alldeles bredvid mig.
Jag höll henne i handen när vi lyfte.
Snälla ni...
Ni måste hjälpa henne.
Slå på belysningen
och be alla sätta sig. Ingen får använda toaletterna.
Leta efter ryggsäcken och boardingkortet.
Kolla förvaringsutrymmena.
Har ni fler frågor?
Tack.
Vi beklagar olägenheten,
men vi ber alla att återvända till sina platser.
Vi släcker snart skylten.
Var god och spänn fast ert bälte.
Så mycket ståhej.
Hade hon tappat sin Palm Pilot, så...
Kan en sexårig flicka ta sig ner till avioniken?
Det här är löjligt.
- Det är våra regler. - Kapten? Tack.
Finns det nån här?
Hallå?
Jag måste få gå på toaletten.
Så snart kapten har släckt skylten.
Jag behöver ingen eskort.
Jag ansvarar för allt som kan hota
planets säkerhet.
Kvinnor med låtsasbarn räknas dit...
Jag måste be er sätta er.
- Jag blir stel... - Jag beklagar,
men alla måste sitta ner.
Jag vet.
Vi har slut på tidningar här uppe.
Vad gör du när vi hittar henne?
Hur förklarar du det?
Om hon gått vilse är det inte så illa. Då verkar du bara ha varit lat.
Men om nån har tagit henne... Om ett brott begåtts
och den ende polisen ombord lät bli att göra nåt?
Hur verkar det?
Du har framfört din synpunkt.
Katarina!
- Du måste titta. - Har du sett nåt?
Nej, men jag vill se dig krypa genom den där luckan.
Vad är det?
Ja?
Har vi setts förut?
Ni har gått förbi mig fem gånger sen vi lyfte.
Räknas det?
- Är ni från Berlin? - Är detta ett förhör?
- Jag frågade bara om ni är från Berlin. - Nej. Det är jag inte.
Kom.
Vad handlade det om? Hörde du?
Tänk på vad du tackar nej till. Det vore nåt enormt!
Du är hemsk!
Letade ni efter min dotter?
Jag vill tala med kapten.
Var snäll och ring upp honom åt mig.
Kan vi kolla lastrummen nu?
Det vore omöjligt för ett barn att ta sig till nåt av lastrummen.
Man kan nå de främre via pentry 2.
En sexåring når inte upp till knappen.
- Hon är ju med en vuxen... - Vilken vuxen?
- Alla passagerare sitter ned! - Om passagerarlistan är felaktig...
Lastrummen måste genomsökas nu!
Jag beklagar. Jag kan inte tillåta det.
- Ursäkta mig. - Hör ni inte vad jag säger?
Vänta lite...
- Det är ingen dålig idé, kapten. - Vad säger ni?
Det vore kanske bra att ha henne där nere.
Hon oroar passagerarna. Jag följer naturligtvis med henne.
Mr Carson, jag är ansvarig för passagerarna ombord,
även de som inbillar sig saker, och jag tillåter inte att någon
studsar omkring bland bagaget där nere.
Får vi turbulens kan man bli allvarligt skadad. Och det kan även ni bli.
Nu fortsätter vi att genomsöka planets mittparti.
Om vi inte hittar nån, skickar jag två i besättningen ner till lastrummen.
Jag såg två av dem komma ner från vinden,
men de letade inte efter min dotter där.
Vi har 425 passagerare ombord
som inte får nån tillsyn
för all kabinpersonal letar efter ett barn
som ingen av dem tror har funnits ombord.
Om ni anser att vi kunde göra mer för er
föreslår jag att ni tar upp det med bolaget när vi landat.
Kapten? Får jag tala med er?
Mr Carson, ni ansvarar för den här kvinnan.
Jag vill att hon stannar i passagerardelen.
Uppfattat?
- Uppfattat. - Ursäkta mig.
Jag minns var jag sett honom!
Jag vet var jag sett er!
- Var är min dotter? - Va?
Ni tittade genom hennes fönster i går kväll!
Jag såg er två tvärs över gården!
- Ni är en dåre! - Var är Julia?
Har du sett dessa män förut?
- Ja. - Nej, det har hon inte.
I går kväll stirrade de in genom fönstret.
Stämmer det?
- Jag har aldrig sett henne förut. - Samma här.
Trodde du de skulle erkänna?
- Ni bör kanske diskutera i pentryt? - Varför då? Jag har inget gjort.
Jag har aldrig sett henne förut.
- Var är min flicka? - Hör ni inte?
Jag har aldrig sett henne.
Jag tror dem inte.
Inte för att det angår er,
men i går kväll var jag på ett affärsmöte på Hilton.
Det var vi båda två. Och varken han eller jag lämnade hotellet.
Vill ni se räkningen?
Lite ovanligt, men...
...om det går bra?
När jag reser med mina barn håller jag alltid ett öga på dem.
Jag tappar inte bort dem och skyller på andra.
- Nöjd? - En räkning bevisar inget!
Nå?
Accepterar ni sån arrogans?
- Kom. - Var är min dotter?
Jag tittade på en film, din galning!
- Kom nu! - Var är min dotter?
Ta hand om henne.
Det är ingen fara med mig.
Är det hon med ungen?
Vill nån mer fråga mig nåt?
Hitta andra araber att trakassera, då.
- Du, din jävel... - Nu sätter vi oss.
Allihop!
- Jag kan sätta handbojor på dig! - Varför skulle jag ha handbojor?
En sjuttioåring som inte kunde hålla sig.
En sexåring kissade nästan på sig.
Så du tror att de bevakade er?
För att kidnappa din dotter
och stoppa henne i ett lastrum?
Får jag ställa en självklar fråga?
Varför tog de henne inte direkt från er bostad?
Varför på ett flygplan där de inte kan fly?
- Jag vet inte. - Och låt oss inte glömma:
Hon finns inte med på passagerarlistan. Hur klarar två passagerare det?
Med hjälp av nån i besättningen.
Herregud.
Tänk på vad du begär av mig.
Att jag ska anklaga två araber på ett flygplan för brottslig komplott.
Jag skiter i om jag är politiskt inkorrekt!
Då griper vi dem, då! Svara på en sista fråga, bara:
Varför skulle nån vilja ta din dotter?
Vad är det för märkvärdigt med henne? Eller med dig?
Jag kan flygplanet. Det är vad det handlar om.
- De valde mig. - Valde dig till vad då?
Jag tror de tänker kapa planet och håller min dotter som gisslan.
Jag börjar förstå varför din man dog.
Fortsätter du så här vill snart även jag hoppa.
Han ramlade...
- David ramlade. - Visst...
Tack för att ni varit tålmodiga. Kapten har släckt säkerhetsbältesskylten,
- så ni får... - Vad sysslar han med?
Vad sysslar han med?
Ursäkta?
- Jag måste tala med er. - Är letandet slut?
- Följ med mig. - Nej.
Vi kan inte diskutera här...
Var är min dotter?
Hon är död!
Har ni hittat henne?
Nej, det har jag inte.
Det här är från Kaiser Wilhelm-sjukhuset.
Det var där er man dödförklarades, inte sant?
Ja.
Er dotter togs också dit.
Nej, hon var inte där när det hände. Hon var med barnflickan.
Enligt föreståndaren för sjukhusets bårhus
dog er dotter Julia av invärtes skador
klockan 14.36.
Han hoppade med henne,
inte sant?
Nej, Julia var inte ens där.
Hon var i parken.
Hon var i parken...
Hon var inte ens där.
Hon var inte ens där...
Ni är galna. Ni är galna allihop!
- Hon var aldrig med ombord. - Det är fel. Jag bar henne ombord.
Miss Pratt, jag beklagar verkligen.
Hon måste vara så rädd.
Mitt största ansvar är för passagerarna,
och jag kan inte låta nån, oavsett hur svårt de har det,
- få äventyra det. - Hon vet inte var hon är.
Vår flygpolis eskorterar er till er plats.
Mr Carson?
Kan ni ta henne tillbaka?
- Vad gör hon? - Stoppa henne!
Ta henne!
Hur känns det?
Har ni ont?
Vi kan ordna aspirin.
Vänd er om, ungar. Vänd er om.
- Mamma... - Vänd er om.
Kapten tänkte att ni kanske ville prata med mig.
Jag är terapeut.
Min plats är lite längre fram.
Jag erbjöd mig.
Jag känner inte er.
Många av mina patienter kommer till mig efter att de mist nån.
För att sörja.
Ibland gäller det att bara stanna upp.
Att släppa fram smärtan.
Er man, David...
Kan ni berätta om honom?
Jag känner inte er.
Var han väldigt olycklig?
Ja.
Han var olycklig.
Jag visste inte det.
Han pratade inte om det.
Jag förstår.
I går kväll när jag promenerade genom stan
fanns han där med mig.
- Han var där! - Var Julia där?
Nej.
Hon väntade på mig hemma.
Var hon glad när du kom?
Hon kunde inte sova.
Så jag kröp ner hos henne.
Jag låg där tills...
...tills hon blundade.
När nånting är för överväldigande, alltför smärtsamt...
...då förnekar vi det.
Vi väljer att tro på nåt annat.
Så ni kan promenera med David och...
...gå ombord på planet med Julia.
Det känns bättre än sanningen.
Så mycket bättre...
Ja, naturligtvis.
Man kan inte gå vidare om man inte accepterat sanningen.
Om man inte sörjt.
Man kan föreställa sig en bild.
Ni skulle kunna föreställa er er man och dotter på en ö.
Nånstans där det är vackert.
De kommer alltid att finnas där och ni kan simma till dem när ni behöver det.
Förstår ni?
Kan jag få gå på toaletten?
Jag behöver få vara ensam.
Var ska jag annars ta vägen?
Det är en bra idé.
Hon behöver vara för sig själv.
Kan hon skada sig själv?
Nej, inte alls.
- Bör vi ta skärp och skosnören? - Det behövs inte.
Hon klarar sig.
Eller hur?
Ni klarar er bra.
Ursäkta mig.
Ursäkta.
Visst.
Jag väntar här.
Kommer strax!
Sätt masken över näsan och munnen
och andas normalt.
De är hoptrasslade.
Gå tillbaka till era platser.
- Jag vill inte dö! - Grips inte av panik.
Sätt masken över näsa och mun och dra åt remmarna.
Håll er lugna!
Aldrig.
Sitt kvar, sir.
Spänn fast säkerhetsbältet.
Vad har ni gjort med lyset?
Släpp mig!
Var är hon?
Släng masken, trycket är normalt. Var är hon?
Julia!
Julia! Är du där inne?
Jag är här, älskling.
Mamma är här.
Nej...
David...
Älskling...
Jag är så rädd... Jag är så rädd, älskling.
Jag hittar inte vår baby.
Jag vet inte var hon är...
Ingen vill hjälpa mig.
Ingen tänker hjälpa mig.
De såg henne inte ens.
Vänd dig om.
Låt bli!
Jag har inte letat färdigt.
Jo, det har du. Kom nu.
Vi har två timmar kvar.
Vi är på väg ner.
Så gör piloter när det finns en stökig passagerare ombord.
Bra. Ju fortare vi landar, desto snabbare utryms planet
och jag kan fortsätta leta.
- Jag har inte kollat avioniken än. - Andra har gjort det.
Men inte jag!
Som ni kanske märkt har vi börjat gå ner.
Vi ska göra ett oplanerat uppehåll.
Vi ber om ursäkt för eventuella förseningar.
- Vad är det som pågår? - Jag vet inte.
Här kommer hon.
Varför finns det bara en kista där nere?
Om min dotter dött samtidigt som min man, hade jag flugit hem två kistor.
Inte sant?
Vet du vad? Jag vet inte,
och bryr mig inte. 400 skrämda passagerare
har inte planerat att stanna i Newfoundland.
Min dotter lever. Det vet du också, och att hon är ombord.
Ingen har sett henne.
Det finns inte många fler ställen att leta på.
Bara planet töms på folk när vi landat.
Du blir gripen när vi landar.
Tappa inte bort henne igen.
Det var på tiden...
Om du låter dem gripa mig
är hon förlorad.
Ingen räddar henne.
Snälla?
Jag ber dig!
Jag måste tala med kapten. Kan ni sitta här?
- Vi landar snart. Alla passagerare... - Det gäller säkerheten.
Hon håller sig lugn.
Är ni skadad?
Nej.
Har ni ätit nåt?
Vilken del av planet genomsökte du?
Förlåt...?
När besättningen letade efter min dotter.
Var sökte du?
Jag beklagar er sorg.
- Vad begär hon? - 50 miljoner dollar,
överförda till detta konto.
Annars spränger de planet.
"De?"
Hon har en okänd medhjälpare ombord.
Medhjälparen håller i detonatorn.
De vill att planet töms på passagerarna och sedan besättningen.
De vill även ha en G3:a som väntar.
Så allt letande efter hennes flicka var...
Hon är rubbad. Hon lade sprängladdningarna i kistan.
Och när det gäller flickan... Inte vet jag.
Hon kanske dödade dem bägge två.
- Jag vill tala med henne. - Nej, hon vägrar bestämt det.
Ingen i besättningen.
Hör på nu.
Hör på.
Jag tror inte att hon vill att nån skadas.
Kapare brukar inte släppa passagerare.
Jag rekommenderar följande: Be bolaget att skicka pengarna
och meddela mig när de är överförda.
Okej?
Vi låter henne tro att hon bestämmer.
Vi landar och låter alla lämna planet.
Därefter tar vi henne.
Mr Carson?
- Vad gör du? - Jag vägrar sitta där längre.
- Gene, hon vet. - Vet vad då?
Att hon är i avioniken, att jag är inblandad...
- Sa hon nåt om avioniken? - Nej.
- Sa du nåt? - Nej.
Varför är du så orolig, då? Allting fungerar ju över förväntan.
Halva planet tror att det finns arabiska terrorister ombord.
- Underbart! - Hon börjar lägga ihop två och två...
Än sen? Hon är död strax efter landning.
De kommer att hitta henne med ett kulhål i huvudet
och en detonator i handen.
Jag har ju förklarat det tusen gånger.
Enda beviset som har nån betydelse är ungefär så här lång...
Hon heter Julia och kommer att gå upp i atomer...
Allt går som smort. Skärp dig nu.
Om nåt går snett när vi landat...
Mr Carson? Kapten vill att ni ringer honom.
Tack.
Ja, kapten?
Pengarna har överförts. Vill ni skriva ner numret?
Ja.
Jag skriver.
Kapten har tänt säkerhetsbältesskylten inför landningen.
Res era stolar i upprätt ställning.
Tack. Nu kan jag ta över.
Vad gör du?
De behövs om man utgör ett hot.
Vi ska landa i Goose Bay, Newfoundland. FBI är på väg.
Jag har meddelat att en passagerare saknas.
De kommer att utrymma planet och förhöra varenda passagerare.
Två agenter kommer ombord och hjälper oss leta efter henne.
Besättningen, då? Kommer besättningen att förhöras?
Det ska bli skönt att få överlämna det här fallet...
Tack.
Var fan är vi?
Luta er tillbaka.
Den misstänkta kommer att eskorteras ut av en flygpolis.
Kan VI Z bekräfta att transporten är klar?
Håll dig lugn. Bäst att inte reta upp nån.
De andra ombord förväntar sig att du blir gripen.
Rör du mig igen...
Klenis.
Gå nu!
Håll käften.
Okej.
Nu går besättningen av.
Om ett par minuter har du planet för dig själv.
- Vart ska du? - Prata med kapten.
Inget får tas av planet!
Inga matvagnar eller soptunnor. Inget får tas härifrån.
Jag kan ju knappast vägra...
Eller hur?
Nu sätter vi oss.
Kapten!
Klara för avstigning.
Kapten...
Jag vet att jag brutit mot lagen och stört resan.
- Men snart hittar vi henne. - Besättningen kan stiga av.
Vi kommer att hitta min dotter och då får ni be henne om ursäkt.
Nu räcker det!
Era pengar har skickats, precis som ni begärt.
En G3:a väntar, precis som ni begärt.
Nu kan vi väl sluta låtsas att ett barn saknas?
Vad pratar ni om?
- Jag hämtar dem. - Vilka då?
Agenterna. Vänta här.
Vi ser henne.
Carson!
Du går ingenstans!
- Vill du leka? Då gör vi det... - Jag vill ha min dotter.
Låt besättningen gå av, så kan vi prata.
Eller också kan du gå dit in och säga att det är jag som är flygplanskaparen.
- De kanske tror dig... - Om jag säger vad du har i fickan.
Gör det, du. Den första som sprängs i luften blir din dotter.
- Var det allt? - Nej.
Överlämna pistolen.
- Lycka till, mr Carson. - Tack, kapten.
Nu måste vi prata.
Ja!
Var är hon? Var har du gjort av henne?
Hon är i avioniken, inte sant?
Stanna här.
Hör på. Det är över.
Ingen kommer att hjälpa dig.
Du är galna damen. Det är lika bra att du kommer ut.
Ingen behöver dö.
Min man hoppade inte från taket. Han ramlade inte ner heller!
Du tar det för personligt.
Vi behövde en kista eftersom såna inte röntgas.
Vi behövde en kapare som kan planet.
Det var enda orsaken.
Vill du döda en flicka?
Honom stör det inte.
Ju svårare det blir, desto mer verkar han njuta av det.
Men du, då?
Du, då?
Vill du döda min lilla flicka?
Är det den misstänkta?
Nej, det är det inte.
Julia...
Hör du mig?
Vad har de gjort med dig?
Din man föll inte från taket.
Han flög av!
Kom fram nu!
Ingen kommer att rädda dig. Vet du varför?
För att ingen bryr sig.
Folk tror vad jag säger till dem. Så fungerar auktoritet.
Vi stoppade in henne i en matvagn
och ingen tittade ens upp.
Fattar du? Ingen bryr sig om Julia.
Nu är det över. Låt oss göra slut på det.
Här kan vi gömma oss.
Vad tänker du göra? Spränga oss i luften?
Bara dig.
Hon gjorde det...
- Herregud, hon... - Vad bär hon på?
Hon bär på sin dotter.
Sin dotter.
Området är säkrat. Sätt fart!
Hon är lik er.
Ja.
Hon har lite av sin pappa också...
Jag...
Förlåt mig.
Vårt kontor i Berlin har gripit föreståndaren för bårhuset.
De vill att ni identifierar ett foto.
Kan det vänta?
Javisst.
Bilen är här, men det är inte bråttom.
Titta.
Jag sa ju att flickan fanns.
Hon gav aldrig upp.
Mamma?
Hej, gumman.
- Mamma? - Ja, jag är här...
Mamma är här, gumman.
Är vi framme än?
Inte än.
Men snart.
In med dig!